- Hvad vil du gøre? - Tage af sted.
Jeg har en hemmelighed, hun ikke vil kunne lide.
- Du skal sige ordene. - Gør det.
Ned!
Har hun et navn?
Pearl, efter sin fars mor.
Og hvor er hendes far?
Han var på "HMS Princess Charlotte", da det sank for et halvt år siden.
Og er hun din lille juvel?
Hun græder meget.
Jeg forstår hende ikke. Det er, som om hun er blevet lagt ved min dør-
- og snart vil de rigtige forældre have hende tilbage.
Af og til tænker jeg, de godt må skynde sig.
Hvad er værst ved at tænke sådan? Skyldfølelsen? Eller manglen på den?
Hør dem...
Ødelægger alt...
- Tror du, vi vinder? - Hvilket? Krigen?
Jeg ved det ikke. Det er...
Mit folk har aldrig interesseret sig for politik.
Jeg ser på tandhjulene, ikke maskinen.
De er lettere at forudsige.
Som du... Daisy.
Hvad vil der ske for dig?
Du møder en... der er en brøkdel af, hvad du havde håbet.
Men du stiller dig tilfreds med det.
Din første drøm bliver knust.
Du bliver provinsiel som alle andre. Bærer dine fordomme som medaljer.
Din smukke mund bliver ondskabsfuld-
- tynd og sammensnerpet.
Et liv, som intet betyder-
- intet beriger, og når det er slut, hæver ikke engang Pearl et glas.
- Hvordan kan du sige det? - Alle menneskeliv ligner hinanden.
Sådan vil det ikke gå for mig.
Du er uheldig. Du har ambitioner.
Du er fanget i en verden af dværge, og det ser du tydeligt.
Det er ikke dit barn, der er det forkerte sted.
- Hvor skal du hen? - Jeg færdes frit.
- Kom med mig. - Jeg kender dig ikke.
Nej...
Men på en måde føles det mere risikabelt at blive her. Ikke sandt?
Vent, til luftalarmen er afblæst.
Se! Der er farligt derude!
Altid.
Jeg gør dig usårlig.
- Godmorgen. - Mor vil spørge dig om noget.
- Hvad er klokken? - Du snorker.
Nina... Kom her!
Hvordan har George det? Undskyld, hvordan har du det? Og han?
Han har det meget godt.
- Hvad er der sket? - Vil du ikke sidde ned?
Han har mødt en, og han er flyttet.
Hvordan er hun?
- Godmorgen. - Godmorgen.
Ved du, at Molly ser på mig, når jeg sover?
- Der er forældremøde i aften... - Skal man sidde på deres små stole?
Nej. Man sidder i salen ved rigtige borde, og det hele er seriøst.
- Går det ur rigtigt? - Ja.
Det ville være rart, hvis du kom med, for Mollys skyld.
Jo, men som sagt har jeg jo træning i aften med Mitchell.
- Kælkeløb? - Undskyld at det overraskede dig.
Det er, som om du stadig bor sammen med Mitchell og ser fjernsyn.
- Det er, som om du helgarderer dig. - Overhovedet ikke!
Jeg kan ikke bare svigte...
Du skal ikke svigte noget, men holde op med at sende forvirrende signaler.
Jeg ved, det er gået hurtigt med os-
- men det var dig, der ville det. Du satte tempoet, ikke jeg.
Nu gør du mig nervøs. Nu venter jeg på den næste overraskelse.
Her er nyhederne.
Vi ses.
...brand i en begravelsesforretning. Der blev fundet 31 lig i bygningen.
De havde ikke røg i lungerne-
- så man formoder, det var afdøde, der blev opbevaret i bygningen.
Jeg sagde, han skulle videre med sit liv. Jeg sagde, han...
- Har du det godt? - Ja, da.
Det har været mærkeligt, siden du forsvandt. Mærkeligere end ellers.
Jeg er bare træt, men...
Men er du kommet tilbage nu? Sig, du vil bedøve George.
Det er indviklet. Vi må tale om det. Kommer han her ved fuldmåne?
Han kommer her tit. Halvdelen af hans ting er her stadig.
Han er flyttet, men kommer her tit. Vi er blevet hans... lager.
Te! Du skal da have noget te. Og ristet brød og det hele.
Hvordan har Mitchell det, for resten?
Hvad er der sket?
Daisy?
- Hvordan overlevede du? - Ivan reddede mig.
Han reddede mig, Daisy.
De siger, det var en krematorieovn, som kortsluttede og startede branden.
- Hvad med ligene? - Ingen luft i lungerne.
- De var allerede døde. - Der var 30 lig.
Historien skrives af sejrherrerne, ved du. Det gælder også dødsattester.
- Tror du, det var politiet? - Ja. Som hævn for politichefen.
Har politiet ledt efter dig på jobbet?
Jeg har ikke været der siden branden.
- Overvåger de dit hus? - Nej, men de tror vel, at jeg er død.
De ville jo nok tjekke. Jeg var lige rundt om hjørnet og så intet politi.
Men det hele handlede jo om at holde en lav profil.
Det var hurtigt og brutalt, men amatøragtigt.
Det var ikke politiet.
- Kom, lad os smutte. - Ja.
Hej.
Du ser ud til at have det godt.
Jeg så dit bur. Sikke en god ide. Tænk, at vi ikke fandt på det før.
Annie fortalte mig, du havde fået en kæreste.
- At I... bor sammen? - Du sagde, jeg skulle videre.
Ja, men jeg mente ikke...
Det er godt.
Du må være meget lykkelig.
- Hvad laver du her? - Jeg ville se dig.
Ja... Nu har du set mig.
Jeg kan godt forstå, du er vred...
- Undskyld at jeg tog af sted. - Nej, det var godt.
Jeg behøvede bare lidt tid...
Det forstod jeg af brevet. Tænk, at du ikke slog op via sms.
Du gjorde mig til en varulv. Kom ikke med en løftet pegefinger.
Var det derfor du kom, for at give mig skylden?
Godt, det her går helt ad...
Jeg har mødt nogle folk... som måske har en kur.
- Mod hvad? - Blærebetændelse! Hvad tror du?!
De kender til os. Varulve. Det har de gjort et stykke tid.
Hvad har du fortalt dem? Hvem fanden er de?
Mr Kemp kontaktede mig, en tidligere præst.
- Det handler altså om religion? - Der er også en professor Jaggat.
Vi har altså en ekspræst og en gal videnskabsmand. Ikke noget mærkeligt.
Hvordan fungerer den kur... åh, Gud...
Dette er vores første samtale, efter du har været væk i ugevis-
- og vi taler om det her.
Jeg har været i deres laboratorium.
Og der er et kammer, som... De kan forklare det bedre...
Jeg vil ikke møde nogen. Det er det rene vanvid.
Hvad ville du for tre år siden have sagt til varulve, vampyrer og ånder?
- Det her er anderledes. - Hvordan?
Der findes ingen kur.
Så går vi vores vej.
Godt, jeg vil møde din præst. Men det håb, han giver dig, er grusomt.
Fint. Kan vi sige kl. To i dag?
Ja, to er... to er fint.
Vi ses her.
George...
Det var rart at se dig.
Du bruger ikke sukker, vel?
Ser du nogensinde nyheder? Verden over er der grupper af vampyrer.
Nogle gemmer sig, andre har indgået pagter.
Nu rører det på sig. Der har været en masse ulykker den sidste tid.
Gaseksplosioner, bygninger falder sammen... De slår igen.
- "De"? - Mennesker.
Herrick talte altid om "de bedst egnedes overlevelse".
Det er sådan her: Der er altid nogen, der har en større stok.
Hvad skal vi så gøre?
- Vi må vente... - Jeg vil fandeme ikke vente!
Min mand døde derinde. Ivan, din ven! Vi bliver jaget, vi må slå igen.
Og hvordan skal vi gøre det?
Jeg vil finde dem, der vidste noget. Jeg vil tortere dem.
Jeg vil finde ud af, hvem det var og slå dem ihjel.
Vent, Daisy! Det var politiet. Du behøver ikke søge andre steder.
Jeg vil høre det fra dem selv.
Godt, så ved jeg, hvem vi skal tale med.
- Nina er tilbage. - Hvad? Hvordan har hun det?
Hun er underlig. Hun har mødt nogle, der tror, de har en kur. En er præst.
- Du laver sjov, ikke? - Det sagde hun ikke noget om.
- Er det tamburiner og den slags? - Nej... De har en forsker.
Nå, de har en forsker!
Han hedder Jaggat. Bliv her. Præsten kommer kl. To.
- Skal I mødes? - Ja, de udnytter hende.
- Jeg vil sige, hvad jeg synes. - Det vil jeg gerne høre.
- Og jeg må af sted. - Bekymrer det dig ikke, de ved det?
At folk ved, hvad man er, gør dem ikke til en trussel.
Det går nok. De virker harmløse. De har jo en forsker og alt muligt.
- Jeg smutter nu. Klarer du dig? - Ja... det gør jeg vel.
- Og du? Har du hørt fra Lucy? - Nej. Lejligheden er lukket til.
Kan du huske, du sagde, jeg var en idiot, hvis jeg sagde, hvad jeg var?
- Det er jeg ked af, Mitchell. - Alt i orden. Vi ses.
Jeg skal møde George Sands.
Skal jeg gå med? Han reagerer måske bedre på et velkendt ansigt...
"Bedre"? Jeg skal nok være meget venlig.
Sagde Nina overhovedet noget om Mitchell?
Altså om, hvordan George har klaret sig, siden han døde. De var venner.
De... Det var som et venskab.
Han var uden tvivl knust. Vampyren forførte sikkert også ham.
- Væk med dig. Ud i køkkenet. - Fader Ted kan ikke se mig.
Men det kan jeg, og så griner jeg, og så bliver Nina sur.
- Åh, Gud... - Det må du ikke sige.
Hold din mund, Annie! Nu er du faktisk utrolig uhøflig.
George... Dette er mr Kemp.
- Jaså? - Det er en ære at møde dig.
Kom indenfor.
Gå bare videre...
Værsgo at sidde ned.
I ved altså, hvorfor vi er sådan?
- I er besatte. - Er jeg besat?
Af Satan.
Jaså... Mange tak fordi du kom. Vi er altså besatte?
- Er det din forklaring? - Hvordan ville du forklare det?
Okay... Den her kur... Er det ligesom eksorcisme?
Lkke rigtig. Men jeg har udført eksorcismer.
Nej, vores kur bygger på mødet mellem tro og videnskab.
Ulven frigøres af fuldmånens tidevandskræfter, ikke sandt?
Vi har et trykkammer, hvor vi placerer dig eller Nina-
- den nat, hvor forvandlingen kan ske.
Trykket i kammeret modvirker månens effekt.
Ulven tillades ikke at komme frem. Den svækkes.
Den dør.
- Virker det? - Du er den første, der prøver det.
Det er altså ikke så meget eksorcisme som... dissektion.
Det er ikke risikofrit.
Du tænker måske, at du har klaret dig indtil nu, med kun få omkomne.
Hvorfor løbe risikoen?
Men vi tror, at ulven bliver stærkere for hver forvandling-
- indtil det er, som om den påvirker dit liv mellem forvandlingerne.
Har du oplevet det, George?
Hvis du er eksorcist, kan du så ikke bare bede den ud af os?
Besat er noget andet end hjemsøgt.
Men jeg har hjulpet mange strandede sjæle med at gå videre.
I er besat af en dæmonisk ånd. De er mere hårdnakkede. Derfor kammeret.
Tror du virkelig, at vores tilstand kan forklares med religion?
- Det gør du jo. - Hvad?
Du kalder det en forbandelse. Hvorfor er det lettere at tro på?
Nina har ret. Man kan ikke vælge de dele af troen, der tiltaler en.
Tror du på Guds mirakel, må du tro på Satans. Ellers er du en idiot.
Ondskaben eksisterer. Det gør monstre også.
Det ved ingen bedre end vi.
Beklager, men jeg køber den stadig ikke.
At noget ikke kan forklares, betyder ikke, at det bliver jeres.
I har ingen kur.
Der findes ingen kur.
Vent her. Jeg vil tale med ham.
- George, vent! - Ved du, hvad det mest utrolige er?
At du tror på det.
Jaså? For jeg fatter ikke, hvorfor du er sådan en spade!
VIL DU HJÆLPE MIG?
Ja.
Jeg har min kur. Alt under kontrol.
- Buret er bare skadebegrænsning. - Skulle det være dårligt?
- De kan give os vore liv tilbage! - Jeg har et: Job, venner, kæreste.
Gør det for hendes skyld!
- Hvad mener du? - Du fortalte ikke mig det.
Du havde "situationen under kontrol". Hvor godt virkede det?
Jeg mente ikke... George!
Beklager, du kom vist forgæves.
Overhovedet ikke.
Sikke en overraskelse.
- Hvad laver du? - Vasker en cardigan. Den kryber nok.
Jeg har tænkt lidt, og du har ret. Jeg burde gå med til forældremødet.
Mitchell er med på at droppe træning, men jeg kigger derhen bagefter.
Men jeg vil vide, at du ved, at jeg er i jeres liv for at blive her.
Jeg vil vise, jeg er sammen med dig, så jeg synes, vi skal gifte os.
- Det mener du ikke?! - Jo, bare jeg er der ved ottetiden.
- Om at vi burde gifte os! - Hvad? Jo.
Jeg er helt sikker.
Åh, Gud!
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Her står jeg med gummihandsker på.
Det må du hellere vænne dig til, min hustru!
Du milde!
Hej.
Stephen, dette er Daisy. Dette er Stephen, retsmediciner.
Branden i begravelsesforretningen... En af de døde var hendes mand.
- Hvor længe var I sammen? - I 69 år.
Noget andet end par nu om dage.
Daisy vil have det afrundet, så hun vil skære halsen over på dig.
- Man skal ikke undertrykke vrede. - Jeg sagde, det ikke var dig.
"Han har nok vidst noget om det og hjulpet med at mørklægge sagen-
- men du bør gå efter dem, der stod bag det."
Så hvis du fortæller, hvem der stod bag, så går vi hen og generer dem.
Tag det roligt, Daisy. Hvad sagde du?
- Det var ikke os. - Forkert! Du underskrev dødsårsagen.
Hvad kunne jeg gøre? Vi vidste intet. Ligene kom, og vi så, hvad de var.
Vi kunne kun reagere. Ingen advarede os.
Du skal sige sandheden. Lige nu.
- Hvorfor fanden griner han? - I er på flugt.
Uanset om det var os eller nogle andre, så er I på flugt.
"Her er lyset, som leder dig på vej."
"Her er øksen, der halshugger dig."
Sig, at det var jer, ellers dør alle, du kender!
Gid det havde været os. Jeg havde inviteret alle jeres ofres forældre.
Så havde vi holdt hinanden i hånden, mens vi lyttede til skrigene.
- Lad os gå. - A: Hvad sagde jeg?
B: Du er rigtig uhøflig.
- I finder hende aldrig. - Hvem?
- Hun er forsvundet, ikke? - Hvem?
Hun kom til mit kontor for nogle uger siden og havde en gal ide om-
- at jeg arbejdede for vampyrer og ikke brød mig om det.
Hun sagde, jeg ikke skulle være bekymret. De havde planlagt det hele.
Hun vidste, hvor vampyrerne mødtes, og der ville blive ildebrand.
Hvad hed hun?
- Hun sagde kun sit fornavn. - Fortæl mig det! Nu!
Lucy.
I årevis har jeg beskyttet mennesker, og så gør de dette?!
Du havde ret, Daiz. Vi bliver angrebet.
Vil du slå igen?
Vi vil slå igen.
Hej, Molly.
Det er mig.
Som jeg sagde, er det jo et evigt dilemma:
Privatskole eller privatlærer?
Tanken om denne... evighed af tid foran mig-
- den... den skræmmer mig.
Nu er det os.
Rart at møde dig.
Annie?
Er du her, Annie?
Jeg tror, hun er der.
Annie... Vil du stadig gøre dette?
Har du fortrudt, kan vi gå.
Ja, jeg vil.
Hun sagde "ja". Du godeste, hun er stærk.
Du vil bare sættes fri, ikke?
Ja, hun lader til at have det godt.
Hun virker meget tilfreds.
Ånd, jeg beder dig forlade dette sted.
Ånd, jeg beder dig om dette i Guds navn.
"Og da Han havde påkaldt sine tolv disciple-
- gav han dem kraft til at uddrive urene ånder."
"Disse tolv sendte Jesus ud med buddet: 'Helbred de syge-
- rens de spedalske, opvæk de døde, uddriv djævle!"
Hvad er klokken?
Jeg troede, vi ville have været færdige nu. George kommer snart.
- Har du det godt? - Hvad?
- Hvad er klokken? - Kvart over syv, måske.
- Undskyld. - Kvart over syv?
- Hvad? Den må da være mere. - Det er forvirrende med sommertid.
Ikke? Jeg bliver helt rundt på gulvet, når tiden bliver stillet om.
- Hvad sagde du? - Urene blev stillet tilbage i nat.
- Det gør ondt, George. - Mit ur er 19.15.
Jeg stillede det om i morges, mens du sov. Da jeg stillede køkkenuret.
Så den er otte nu?
- Hvad er der galt? - Svar mig!
Jeg mener...
Klokken er syv nu, men otte i tiden fra i går.
- Kan jeg hjælpe jer på nogen måde? - George?
Nej!
Er der noget galt?
George?
Er det dig, George?
Løb...
Løb!
Er der noget galt?
Jeg beklager, men vi har en signalfejl forude.
Forhåbentlig kan vi køre om få minutter. Vi beklager forsinkelsen.
Nejl Nejl
"Disse tegn skal følge dem, der tror."
"I mit navn skal de uddrive dæmoner."
"De skal tale i nye tunger."
- Der skal være en dør. - Mr Kemp? Øjeblik...
- Hvad mener du? - Jeg må have en dør at gå igennem.
Vi har brug for en dør. Tog vi en dør med?
Bliv der!
Hør på mig, George...
Hør nu efter! Du må derop! Du må ind i buret!
Ind med dig!
Åh, Gud! Åh, Gud!
Det skal nok gå. Op med dig.
George... Det skal nok gå.
- George... - Annie!
Alt i orden deroppe?
Hallo?
Alt i orden?
Mine damer og herrer... Vi skal nok snart få Dem videre.
Giv mig bare et øjeblik, så skal jeg få lys i vognen...
Har nogen fiflet med det her?
- Han er låst inde nu. - Hvad fanden var det?! Hun er her.
Han er en varulv.
Annie... Skal vi fortsætte?
- Jeg må hjælpe min ven. - Hun siger nej... En hvad?!
Annie... Du må huske, hvorfor du skrev den besked til mig.
"Vil du hjælpe mig?" skrev du.
- Kan du huske, du skrev det? - Ja.
Ja.
Her er adressen. Kom forbi. Det var rart at møde dig.
Hils George, når han vender tilbage.
Jeg håber en dag også at kunne hjælpe ham.
Annie...
Annie!
- Ja, ja, slap af. - Nøglen er røget af.
Hvad pokker skete der? Du forvandlede dig på åben gade?
Jeg ved det. Jeg overså tiden. Urene er stillet tilbage.
- Et minut til, bare et minut... - Gider du... vende dig om et øjeblik?
Et minut.
Var her nogen? Da du lukkede mig ind?
Ja, bare nogle venner.
- Spøgelser? - Ja.
De flippede over at se dig sådan, men jeg sendte dem hjem.
- Hvorfor stresser du? - Jeg må tale med Sam.
Jeg kan ikke huske, hvordan jeg forlod stedet med hende... og Molly.
Ja, jeg må tale med Sam.
Det var frygteligt, George.
Pinligt. Mine venner, Mollys venners forældre.
Vil de lade deres børn komme her nu?
- Frygteligt. Hvad kan jeg sige? - Er det din...
- Din måde at håndtere vrede på? - Nej... jo... På en måde.
- Er du? - Hvad, er jeg hvad?
Jeg ved ikke... En risiko?
Det er en tilstand, jeg må leve med. Men det plejer at gå godt.
I går var en fejl. Jeg er ked af det. Det må have været frygteligt.
Det er altså det, du talte om?
Hvad mener du?
Jeg mener... Jeg møder en, jeg godt kan lide-
- og så viser han sig at være sur, ond eller racist. Du er ingen af delene.
- I stedet er det det her. - I stedet er det det her.
Undskyld. Det sker ikke igen.
- Du må sige undskyld til Molly. - Tak.
- Det her er meget vigtigt for mig. - Det må hellere være det værd.
Molly! Kom lige ned, skat.
De sendte folk ud for at lede efter dig.
Måske kan jeg købe noget til skolen? Måske en overheadprojektor?
Det er vist længe siden, du har været i en skole?
- Hvad er der? - Hej, Moll.
Molly!
Hvad er der med hende? Så, skat...
Så, Molly... Græd ikke.
Jeg skulle ikke have fortalt om mig. Hun kommer ikke tilbage.
Jeg tilgiver dig. Det er ikke din fejl.
Du kunne ikke vide det.
Hvad gør vi nu? Bonnie og Clyde.
Vi vil finde Lucy.
Jeg tror ikke, hun vil findes.
Hun beder i hospitalskirken, så jeg vil tale med præsten der.
Skræmme ham.
Hvad, hvis han ikke ved, hvor hun er?
Så må vi dræbe alle i verden, en efter en, indtil vi finder hende.
Det lyder sjovt. Men kun os to? Det kan tage lidt tid.
Der er en anden.
Nu er hun faldet lidt ned.
Jeg giver hende lidt mælk. Jeg fatter ikke, hvad der skete.
Vi kan ikke fortsætte.
Hvad sagde du?
Hvem prøvede jeg at narre? Hvad håbede jeg på?
Vi ville så gerne være normale og behøvet, at vi droppede resten.
Vi lod som om.
Er det sådan, du føler?
Det her liv er ikke for mig.
Det er noget, andre får.
Du er vidunderlig.
Hun er vidunderlig.
Hej.
- Spøgelset... - Har en ven overnattet her?
- Jeg kyssede dig. Kan du huske det? - Ja. På en måde...
Af og til hører jeg dig i et andet rum.
Jeg kan kun tænke på din krop... Under det der tøj.
Jeg tænker på din hud.
Hold op, Mitchell!
Vil du kysse mig igen?
- Vil du kysse mig? - George!
- Hej. - Hej.
- Hvad skal du? - Hen til det sted, Nina fandt.
- Jeg vil teste deres kur. - Du sagde jo, der ikke fandtes nogen?
Måske ikke, men vi må prøve.
- Er det sikkert? - Sikrere end at lade være.
Vi er monstre. Vi burde ikke have bosat os blandt mennesker.
Så tager jeg med.
- For at hvad? - Passe på dig. Hvem ved, hvad de gør?
- Han er jo katolsk præst. - Netop.
Der er nogen derinde.
- Hvem? - Mitchell.
- Du sagde "nogen". - Gå ind og tal med ham.
- Hvorfor sagde du "nogen"? - Vær nu sød at tale med ham.
- Du er så underlig. Hvad laver du? - Gå nu bare.
Nej, ikke ham igen.
Jeg troede, han var flyttet, men han er her fandeme altid.
Åh, Gud! Er du fuld? Jeg hader, når du er fuld.
Der er noget, jeg må fortælle, og du vil nok gerne brydes, men...
Jeg tager hen til stedet, Nina fandt, med præsten og professor Jaggat.
- Og jeg tager med. - Jaså...
Gå ad helvede til. Jeg er træt af dine hundehår på mit tøj.
Mitchell?
Smut nu, George. Bare tag mine nøgler og gå.
Hvad sker der? Fortæl, hvad der sker!
Lkke noget.
Alt er fint, Georgie.
Alt er fint...
- Kom. - Nej, vent lidt.
Kom, Annie, vi må af sted.
George... Du er da min ven?
Altid.
Hvad du end er, når du forlader det der sted-
- så hold dig væk fra byerne.
Byerne er ikke sikre meget længere.
- Vi kommer aldrig tilbage, vel? - Jo, vi gør, Kom så, Annie.
Du må hellere gå.
George fortalte mig om dig. Ved du, hvad jeg er?
- Ja. - Jeg søger en læge fra...
Jeg søger en læge fra hospitalet. Lucy. Hun sagde, hun ofte bad her.
- Hvad vil du hende? - Jeg vil bare tale med hende.
Jeg kan frelse dig. Jeg så dig, da du lå døende. Du er ikke den samme.
- Jeg bliver ikke frelst. - Og jeg udleverer ikke adresser.
- Du gør mig så glad. Tak. - Det var så lidt.
George risikerede livet for at redde dig. Hvad var dog værd at redde?
- Jeg slår dig ihjel, dit svin! - Det er stadig derinde. Find det!
For hvem du end er, så siger jeg intet. Hold dig væk!
Hvem du end er, lader du Lucy Jaggat være!
Hvad sagde du?
- Bare... Bare lad hende være. - Sagde du "Jaggat"?
- Dig kender jeg. - Dette er professor Jaggat.
Rart at se dig, George.
- Og du har også Annie med? - Ja.
Velkommen til friheden.
Denne vej.
I NÆSTE AFSNIT...
Per Rathje www.broadcasttext.com